Noe er galt.
Han drukner i problemer.
Ikke gå inn i vannet. Ikke rør det, ikke drikk det.
Det skjer mye.
En katastrofefilm og en beretning om overlevelse.
Det begynner å brenne, ting faller ned,-
-vi faller over ende...
Underholdning.
Det er begynnelsen på slutten for den tiende doktoren.
Vi har aldri sett ham slik.
Det er veldig betydningsfullt.
Med alt som skjer er slutten uunngåelig.
Vi vet at hans dager er talte.
Ingenting blir det samme igjen for denne Tidsherren.
Reisen fra manus til tv-skjerm begynner i et trangt rom i Cardiff-
-på et møte med produsentene Julie Gardner og Russell T Davies.
Det andre møtet om dette herlige manuset.
Nei, gjør det slik: Hei, alle sammen.
-Velkommen til møtet. -Ja!
Jeg tror kameraet titter under skjørtet, så jeg krysser beina.
Mitt skjørt også.
Her diskuterer man hvordan man skal gjøre manusideene til tv-program.
Denne ideen begynner på planeten Mars.
Den røde planeten. Det er noe dramatisk og magisk med den.
Den røde planeten.
Så vakker!
Mars har alltid fascinert oss, fordi den ligger så nær.
Det er neste steg for mennesket.
Den er så spennende!
Det er noe mytologisk over den.
Det er et riktig Mars-eventyr.
Mars gir oss en følelse av at vi kanskje ikke er alene.
Man kan tenke seg liv på Mars.
Doktoren havner der på slump. Han reiser rundt alene.
Vi hører Tardis og klipper til Mars' overflate med et effektklipp-
-og doktoren klatrer ut.
Slik lever han. Han reiser rundt bare for moro skyld.
I begynnelsen kommer han dit og synes bare at det er spennende.
Når man hører Mars, vet man straks at vi skal filme i et steinbrudd.
Fem minutter fra studio ligger et som passet perfekt.
Der er enestående skråninger med rød stein,-
-som utgjorde en perfekt bakgrunn for oss.
Det ble Mars. Jeg ville gjøre noe som ligger nær virkeligheten.
Det er mulig at vi kan greie å komme oss dit i vår livstid.
Det ligger like utenfor rammene for det vi greier nå.
Jeg har hele tiden villet gjøre noe NASA-liknende, noe virkelig.
Slik som teknologien kommer til å se ut om hundre år.
Russell ville gjerne gjøre noe om den nære framtiden.
NASA-følelsen var sentral for oss.
Vi pratet om denne episoden for flere år siden.
Det var da NASA offentliggjorde bevis for vann på Mars.
Forskere i NASA kan ha bevis for-
-at vann har rent på Mars overflate i løpet av de siste ti årene.
Det er en forbløffende oppdagelse og kan bety at det er liv der.
De hadde funnet vann på Mars, så det ble noe med vannvesener.
Mars har figurert før. Iskrigerne kom derfra.
Klar til å avfyre.
Vi er med vilje vage angående hvordan deres tidslinje passer inn.
Det er legender om et fordums stolt folk som bygde et snøimperium.
Man vet ikke om Flommen og iskrigerne støtte på hverandre.
De fant kanskje noe der nede og var kloke nok til å fryse det ned.
Det antydes at Flommen tvang iskrigerne bort fra Mars-
-eller så frøs de Flommen inn i en isbre.
Vann kan være veldig skremmende.
Det er godt materiale for skrekkhistorier.
Hele tanken på å drukne og oppslukes av vann-
-er veldig sterk og skremmende.
Vann har tålmodighet, Adelaide. Det bare venter.
Det er en så skremmende tanke med vann som ikke kan stoppes.
Det er litt mystisk. Noe i vannet-
-har evnen til å ta over menneskekropper.
Roman!
Vi fikk aldri rede på dens hensikt, men den ville visst ha jorda,-
-delvis fordi det er mye vann der,-
-som åpenbart er noe den trives i.
Det er så mye skjønnhet der.
Vi vil ha den verdenen.
Her har vi noen slanger bak.
I gummilomma er en renne.
Vi limer den fast først og setter så på masken,-
-slik at slangene ikke synes.
Ganske fort, etter tre eller fire forsøk, satt det.
"Perfekt!" syntes vi.
Når maskene fungerer bra, tester staben vannet-
-for å se om de kan drukne stua deres med skrik.
-Det er kjempebra! -Den kremen er fantastisk.
Tanken er at det skal renne ut gjennom munnen.
-Uten tenner? -Ja, vi skal se dere uten tenner.
Om dere er klare, begynner vi langsomt.
Jeg vil bare sjekke slangene.
Kan du åpne munnen en anelse? Sånn. Jeg skal stille inn trykket.
-Herregud! -Jeg tester din også.
Sånn, ja.
Det er helt glimrende!
-Det er sykt! -Ekkelt!
Det ser virkelig ut som det kommer ut av munnen din.
Det funker best når han smiler.
Ja, det ser fryktelig ut.
Vi må gjøre det der.
Jeg tror at han gisper. Jeg håper det.
Da de kom ut og jeg så vannet komme ut,-
-syntes jeg at det var fantastisk.
Det er ekkelt og skremmende.
Jeg vil skremme seerne, men på en god måte.
Serien handler om monstre og mørke, ikke vold og blod.
Vi har veldig klare, instinktive retningslinjer å følge.
Innenfor den rammen er det så skremmende som mulig.
Vi vil at monstrene skal skremme folk.
Alle skal bli redde. Ingenting slår å bli skikkelig skremt.
Vi fant riktig balanse, men det er nok et av våre ekleste monstre.
Da jeg først så Andy, holdt jeg på å - kan man si "drite på meg"?
Snu deg!
Jeg lurte på hvor de fant folk som så slik ut.
Forvandlingen var utrolig.
Utrolig skremmende.
Du må være Andy.
Det er noe galt med at det renner vann hele tiden.
Man kan se personen i Flommen.
Slike vesener trykker på mange knapper, og det var godt spilt.
Det vanskelige med vann ved en innspilling-
-er å holde strøm og vann atskilt.
Alt må være 12 volt. Lys, skjermer, knapper og så videre.
Alt må jordes, slik at ingen dør.
Vann og strøm!
Det har sine praktiske problemer.
Før har vi hatt vannbaserte ideer som aldri har blitt noe av.
-Noe mer om vanneffekten? -En ting, bare.
Alt utstyret og elektrisk utstyr-
-må behandles som om vi filmet utendørs. Samme sikkerhet.
Tankbilene bak oss skal pumpe vann inn til innspillingsstedet.
Den ene inneholder 10 000 liter og den andre 5000.
Det skal pumpes inn med brannslange,-
-og vi har hatt i klor for å unngå virus og bakterier.
Vær så god!
Det kommer vann!
-Hvor skal vi ta veien? -Mot veggen!
Vi forlater denne seksjonen. Ut, alle sammen!
Jeg er imponert over hvilken kontroll teknisk avdeling har-
-over vannet - hittil, i hvert fall.
Det renner virkelig ned som små fosser.
Ok, nå begynner vi. Vær så god!
Flytt deg!
-Steng den. -Rørte vannet ved deg, Yuri?
-Nei. -Rørte det ved deg?
Seksjon B er slått ut. Hør her!
Bær alt dere kan. Vi skal til seksjon F.
Skuespillerne er kjempegode. De spiller så intenst.
Det er vanskelig. Man presenterer mange mennesker for seerne.
Så dør de.
"Vann renner fra taket."
Kaptein! Se!
-Flytt deg! -Vi redder deg.
Steng døra!
"Vann renner på glasset."
"Vi redder deg fra den andre siden."
Stikk herfra. Skynd dere!
"Kaptein... Det har kommet inn."
De spiller så sterkt at man straks vet hva personene er.
Hei, mor. Hei, Mars. Hils, Orico.
Når Steffi blir forvandlet og Roman havner i stry,-
-føler man virkelig for dem.
"Vann renner på Steffi, som begynner å skake."
"Steffi! Steffi!"
Det er som en katastrofefilm, men også typisk "Dr Who":
"Her er rollefigurene. Nå skal de dø."
Om vi går ut ifra at man ikke kan røre vannet,-
-må det hele tiden være troverdig-
-at de ikke blir våte mer enn når de skal bli det.
Det er vanskelig å iscenesette.
De er der. Hun løper hit. Vannet kommer der.
Kommer de til å bli våte? De står ved siden av. De er døde.
Man må tenke på at det skvetter.
Så de henter oksygenmembranen. "Å nei, jeg kommer ikke forbi!"
Så rygger de inn der.
Ok. Folk kan ikke være for nær vannet.
De må holde avstand, ellers tror seerne:
"De er døde. Det skvettet på dem."
Sørg for at alle holder seg borte, Sarah.
Vi må gå etter dem med en vannpumpe.
Vi har bærbare pumper som fungerer med trykk.
Vri hendene oppover, takk.
Det var ingen måte vi kunne bruke varmt vann på-
-når det rant gjennom munnen, slik at de var varme.
Om det ikke skal være farlig å svelge, må det være kaldt.
Det er ok når det kommer ut her, men kaldt når det går ned ryggen.
Det var vinter. Vi filmet i februar.
Det var kaldt der vi arbeidet.
De måtte være så varme og tørre som mulig under draktene.
Se her! Varmtvannflaske.
Teppe. Jeg har en krem her fordi jeg skal se våt ut.
Det er kaldt.
Jeg har tre par sokker, hvorav et er vanntett.
Jeg er våt helt inn i støvlene, men det er ikke ubekvemt.
Jeg fryser bare litt. Og håret er vått.
Vi var i et lagerlokale uten varme og gikk inn i korridoren.
De sa: "Vannet er kjempekaldt, og det blir mye, så beklager."
Det er ikke som når man tar en herlig dusj og synger.
Det er noe helt annet.
Men de gjennomvåte monstrene er ikke dårlige til å jage doktoren.
For å få til bevegelsen, hyrer de koreografen Ailsa Berk.
Ailsa Berk gjør all vår koreografi når det trengs,-
-hvilket er i de fleste episoder.
Her trengtes hun virkelig-
-for å se til at zombiene løp med koordinerte bevegelser.
Nettopp.
Opp med hodet og armene. Akkurat sånn.
Perfekt.
Vi ville at de skulle løpe som sprintere.
Armene skulle drive på, og de skulle være synkroniserte.
Den eneste måten var å ha en enkel inntelling-
-og så holde takten. Vi måtte si "høyre, venstre, høyre, venstre".
Vær så god!
Vi skulle løpe veldig fort...
...og på en nesten mekanisk måte.
Jeg ville at de skulle løpe på samme måte som i "Terminator 2".
Hvordan skal "Bowie" egentlig uttales?
David Bowie er David Bowie. Den heter Bowie-basen.
Bowie.
Bowie-basen skulle ikke være for uvirkelig.
Hele poenget er at det er 2059.
Det er innen mange seeres livstid. Trolig ikke min, dessverre.
Det går an å forestille seg.
Det er nok en mer tradisjonell romstasjon enn vi har skapt før.
Våre rombaser pleier å være skitne og fuktige.
Det er en dekningsbase!
Men Bowie-basen skulle være ren og klinisk.
Vi var inspirert av NASAs teknologi fra 80- og 90-tallet.
I stedet for å være stilig og overdesignet,-
-var den mer teknisk og funksjonell.
Den har nesten en retrofølelse.
Slik man tenkte seg romferder før i tiden.
Slapp av, kaptein. Vi skal fly!
Det føles som å være i framtiden.
Man kan tenke seg at vi har noe sånt om femti år.
Det må jo pakkes sammen og sendes gjennom rommet.
Russell hadde den botaniske hagen i tankene.
Vi visste at vi skulle filme der.
Det bestemte delvis hvordan episoden skulle se ut.
Det fantastiske taket.
Det var kjempefint å ha som utgangspunkt.
Scenografene jobber hardt. Hvordan ville skruene se ut?
Hvordan ville NASA bygge en sånn base?
Det krever måneder av research-
-både for datagrafikken og for innspillingsstedet-
-for å gjøre det realistisk. Så legger man til fantasien.
Vi vil alltid ha logoer.
-Kjempefin. -Det er jo allerede rødt i den.
Det gjør NASA også. På romfergen ser man alltid NASAs logo.
Ja, jeg liker den røde. Veldig bra.
-Noe i den stilen, da? -Jeg kjøper det.
Det gjør også en del elementer mer troverdige mellom ulike scener.
Om det er logoer i bakgrunnen, underbygger det løgnen.
Vi treffer Gadget for første gang.
Alle tegningene av Gadget og selve ideen var glimrende.
Fantastisk!
-Hvor godt liker vi Gadget? -Veldig! Veldig godt jobba.
Ikke sant? Ikke si nei.
Ikke si nei. Den er fantastisk.
Gadget fra forskjellige vinkler. Ingen sminke trengs. Ingen klær.
Ingen datagrafikk!
Gadget... Han er herlig!
Roter.
Gadget, Gadget.
Han er veldig høflig og morsom å omgås med.
-Han er som et kjæledyr. -Jeg havner i skyggen av ham.
-Han er kjempesøt. -Alle elsker morsomme roboter.
-Kom! -Hater ikke du roboter?
Til høyre.
Vi trenger skyss. Hopp på.
-Den er for langsom. -Ikke nå lenger.
Det var befriende for ham og for oss å bli trukket fram så fort.
Det beste jeg har gjort på lenge.
Folk sto i kø for å prøve det.
Alle burde få prøve det.
Hele teamet!
Du får kanskje lov.
Vi holdt oss bare fast og moret oss.
Hva tror du? Det var kjempegøy!
Designen var kjempefin. Litt egenartet og veldig elskverdig.
Men den gjorde sånn. Hendene ristet hele tiden.
Den er litt skranglete.
Den skulle være en blikkboks som skramler og gnistrer.
Gadget gjorde sitt beste, men han...
Hendene hans løsnet hele tiden.
Jeg vet ikke helt hva det kom av,-
-men hånden falt av et par ganger.
En gang kjørte han over og knuste den.
Det må da gjøre vondt om man er Gadget.
Må den si det? Jeg hater morsomme roboter.
Han skal være søt og irriterende. Alt det man hater hos Disney.
-Jeg hater roboter. -Og han liker ikke deg.
-Men han viser sin verdi til slutt. -Roboten ble en herlig helt.
Han redder jo livet mitt.
Det var snilt. Takk!
Gadget, Gadget.
På sine reiser støter doktoren på noen få personer-
-som betyr mye for ham på grunn av hva de har oppnådd.
For eksempel Shakespeare...
Å være eller ikke være.
-Det låter bra. -Du burde skrive det ned.
...Agatha Christie...
-Agatha Christie. Det er meg. -Nei!
...Madame de Pompadour...
Doktor. Du er så ensom, så veldig alene.
Hva? Du har aldri vært alene. Når begynte du å kalle meg "doktor"?
Adelaide Brooke tilhører dem.
Hun er bare fra en tid som vi ikke kjenner til,-
-men for doktoren, som har større erfaring med tiden,-
-er Adelaide Brooke en viktig historisk person.
Så dum jeg er! Du er kaptein Adelaide Brooke.
Adelaide er en av de sterkeste personene han har truffet,-
-til og med om man ser bort fra hennes viktige plass i historien.
Hun er en 60-årig befalhavende-
-for en internasjonal ekspedisjon til Mars.
De første menneskene som bor på en annen planet.
En født leder.
Ikke konsumer noe. Ikke rør det engang.
Hun er kompromissløs.
Har dere det gøy? Jeg venter mer av deg, Ed.
Tilbake til arbeidet, alle sammen.
De er en håndfull mennesker på Mars-
-og skal være alene sammen veldig lenge.
Hold kuppelen stengt, og du skal tiltale meg "kaptein".
Hun må ha de samme egenskaper som en militær leder.
Oppgi navn, rang og hensikt.
Om man mister disiplinen,-
-kan alt sammen kollapse og folk lett bli gale.
Hun er ikke alltid snill.
Du gikk fra din post. Se det som en offisiell advarsel.
Hun avviser alle tilnærmelser, både profesjonelt og privat.
Hun kan ikke bli kompis med noen. Hun må være hard.
Ikke bare her. Hun har tvunget seg til å være slik i 40 år.
Det sies at du ofret alt for å reise hit.
Var det verdt det?
For en verden uten røyk, der de eneste rette linjene er solstråler?
-Ja. Det er verdt det. -Slik har jeg tenkt meg deg!
Under dette oppdager man... Lindsay Duncan gjør det så bra.
Man vil ha skuespillere som bringer fram sånt i en rolle.
Under overflaten er en uhyre romantikk.
Jeg så Dalekene.
Vi tittet opp, og himmelen hadde forandret seg.
Hun ser den ikke som noe fryktelig,-
-men som menneskets grenseløse potensial.
Den stirret på meg.
Den så rett inn i meg.
De drepte foreldrene hennes, men hun hater dem ikke.
Hun vil ikke bekjempe dem.
Det ga henne noe å strebe etter.
Det inspirerer henne til å reise til stjernene-
-og lede dette oppdraget som gjør at hun havner på basen.
Den natten visste jeg at jeg ville følge etter den.
-Men ikke for å hevne deg. -Hva skulle det tjene til?
Han innser at det gjør henne til et fast punkt i tiden.
Det er det som utmerker deg, og det er slik du skaper historie.
Det er noe ved ham-
-som Adelaide åpner seg for.
Ingen vet det.
Etter en stund aksepterer hun ham uten forklaring.
Jeg går til samme sted for alt, men det merker man kanskje ikke.
-Jeg klipper... -Ja, du har knappen.
Jeg klipper til knappen, det åpnes og du slipper ham ut.
De utvikler et vennskapsbånd som gjør det mulig for ham-
-tross vanskelige følelser å si hvorfor han ikke kan hjelpe dem.
Vi stenger og sjekker plasseringen.
Vær så god!
Du dør i dag.
Jeg akter ikke å dø. Jeg nekter.
Men din død skaper framtiden.
Hjelp meg.
Om du vet dette, hvorfor kan du da ikke endre det?
-Jeg kan ikke. -Kan du ikke komme på noe?
Jeg kan ikke!
Som oftest kan jeg redde folk, men ikke deg.
David og Lindsay fikk straks en sterk personkjemi.
Hva skal redde deg?
Kaptein Adelaide Brooke.
STENGT
ÅPEN
Faen ta deg.
Takk! Veldig bra.
Hvor hensynsløs og effektiv hun enn er,-
-så lytter hun til sitt hjerte, og det får det til å fungere.
Du er kaptein Adelaide Brooke!
Jeg går dit.
Bli med meg, doktor.
Kan du høre meg, Maggie?
Hør!
Jeg akter ikke å dø.
-Hvorfor skal jeg stole på deg? -Du har mitt ord.
Ikke vær latterlig!
Den kan ikke stoppes. Ikke dø med oss.
Steng den!
Kom dere ut!
Kaptein!
Hva skal redde deg?
Kaptein Adelaide Brooke.
En kvinne med stjernelys i sjelen.
Denne basen på Mars med deg, det er et avgjørende øyeblikk.
Det som skjer her må skje.
Det som er spennende er at når man har en kontinuerlig serie-
-og en rollefigur som egentlig ikke kan forandre seg,-
-kan man ikke gjøre hva som helst med ham.
Han må alltid seire-
-og bli som vanlig igjen i slutten av hver beretning.
For en gangs skyld forandres doktorens rollefigur.
Det er bra at vi kan gi David Tennant nye ting å jobbe med.
Vi vet at beretningen om den tiende doktoren går mot slutten,-
-så vi kan være litt dristigere-
-og fortelle sånt som bare kan fortelles en gang.
Problemet er at doktoren kommer til et fast punkt i historien.
Hvilken dato er det i dag?
Den 21. november 2059.
Basen kommer til å bli ødelagt den 21. november 2059.
Det må skje, for det skaper framtiden-
-og en slektens gang fra Adelaide til hennes barnebarn Susie Fontana-
-som leder menneskene ut i rommet.
Han skjønner straks at det er dagen da det skjer en atomeksplosjon-
-som dreper dem alle.
Men han vet at det er et punkt i tiden som han ikke kan endre.
Det er en parallell til historien om Pompeii.
20 000 mennesker.
Alle vet at det skjedde et vulkanutbrudd i Pompeii.
Her er det det samme. Han vet hva det er som skal skje.
Men det er funnet på, så seerne vet det ikke. Det er i framtiden.
Visse ting i fortiden går det ikke an å endre,-
-men det gjelder også i framtiden.
Hendelser da han ikke kan gripe inn.
Jeg bør nok gå.
Det er uvanlig for doktoren. Vanligvis vil han redde folk.
Det er et av de tilfellene da jeg ikke har noe valg.
Det er uvanlig at han bare forlater dem uten å redde noen.
Han har et ansvar som Tidsherre-
-for å la hendelsesforløpet forbli urørt.
Han må la dem dø.
Han hører dem dø via radioen, en etter en.
Tanken at de skal dø og at det er slutten av deres liv-
-er hjerteskjærende for ham.
Du ser ikke ut som en feiging.
Jeg bør gå.
Som oftest kan jeg redde noen.
Men ikke deg.
Jeg må gå.
Det er veldig tøft for ham.
Faen ta deg.
Det er en kamp mellom makten han har som Tidsherre-
-og hva det kan koste å gripe inn.
Still dere bak bilene, takk.
Doktorens dilemma leder dem tilbake til steinbruddet,-
-der et stort smell sender doktoren av sted i en ny, farlig retning.
Scene 93.
Effekter. Romfergen eksploderer.
Vi elsker eksplosjoner.
-En eksplosjon i steinbruddet? -Ja!
En stor en. Oi, oi, oi!
De rigget en enorm mengde sprengstoff-
-på et fire meter høyt tårn.
Bak meg ser dere tårnet. Det er et byggestillas.
Vi har plassert ut tønner for å skape en stor eksplosjon.
Ti, ni, åtte sju-
-seks, fem, fire, tre, to, en...
En stor ildkule.
Det gikk bra. Et stort, høylytt smell.
Skal vi ha en stuntmann?
Ja, han må kastes i bakken. Jeg vil ikke utsette David for det.
En stuntmann skal lande på bakken i stedet for han.
Vi vil ha et skikkelig hardt fall.
Var det bra?
-Godt jobba. -Det var kjempebra. Tusen takk!
Så skal en brennende bjelke falle ned ved siden av David.
Seerne husker kanskje bjelken.
Det var samme bjelke som falt ned på Davros. Den har gjenoppstått.
Tre, to, en - vær så god!
Takk.
Du snur deg, og da eksploderer det igjen.
Denne kutter ut lyden hele tiden,-
-så ikke skrik "tre, to, en", i fall det skulle skje.
Den henger over bildet fra en stor gaffeltruck.
Jeg trykker på en knapp og den faller ned.
-Ok, da kjører vi. -Tre, to, en - kjør!
Da raketten har eksplodert,-
-ser han hvordan hele basen står i flammer og langsomt ødelegges.
Jeg er ikke bare Tidsherre. Jeg er den siste Tidsherren.
Doktoren hører det og spørsmålet er om det får ham til å gå så langt,-
-hvilket det gjør. Han beslutter å gå tilbake og redde dem.
For første gang noensinne nekter han og bryter tidens lov.
De tok det med seg. Verdenene ble forseglet.
Borte for alltid. Tidsherrene holdt øye med det.
Men Tidsherrene døde, alle sammen!
Han er lei av å se gode mennesker dø-
-og gjøre det han burde gjøre.
Han er lei av å spille etter reglene.
Og hvorfor skal de dø?
Kan de ikke leve og tidslinjen havne på plass på en annen måte?
Han har alltid sett seg som et offer for Tidskrigen.
Han tenker: "Om jeg er den eneste Tidsherren, da bestemmer jeg."
"Jeg avgjør hva tidslovene er. De må adlyde meg."
Det blir en beretning om en Tidsherre alene-
-som går for langt med sin makt.
De kommer aldri tilbake.
Han begynner å bryte tidslovene. David gjør en fantastisk innsats.
Sånn, ja! Jeg har ennå min integritet!
Han blir farlig arrogant.
Noen sa nylig at jeg skal dø.
De sa han skulle banke fire ganger, men det er ikke nå,-
-for jeg hører ingen banke.
Det var veldig spennende å spille det.
-Vi dør for menneskehetens framtid. -Ja, men det fins tidslover.
De som hadde ansvar for dem døde!
Det er noe vilt i øynene hans.
Vet du hvem som er igjen? Jeg!
Han brenner av raseri. Han er redd og desperat.
Endelig har jeg skjønt at jeg bestemmer over tidslovene!
Nå kan man få rollefiguren til å eksplodere.
Det blir en enorm utblåsning.
Jeg kjemper ikke bare mot Flommen, men mot selve tiden,-
-og jeg akter å vinne!
Han påvirkes sikkert av det han nylig har fått høre.
At hans død er nær. Hans sang tar snart slutt.
Det er uten tvil en døende manns siste rykninger.
Og hvorfor ikke? Han gir seg ikke så lett.
Han har tenkt å rase mot det sloknende lyset.
Vi har vært på vei mot dette helt siden begynnelsen av denne serien.
Vi har sett hvordan han overlevde Tidskrigen.
Han måtte begynne på nytt etter en katastrofe, da han var alene igjen.
Vi tapte. Alle tapte.
Alle er borte.
Vi har sett hvordan han møtte Rose.
Jeg elsker å reise med deg.
Han traff Martha og Donna. Han har forelsket seg.
-Hvor lenge blir du hos meg? -For alltid.
Andre har forelsket seg i ham.
Han har fått gode venner og reist med mange forskjellige mennesker.
Det gjør ham menneskelig og holder ham på jorda.
Han lærer av dem.
Du hadde rett. Iblant trenger jeg noen.
Fordi han har fryktelige fiender og fryktelige ting skjer,-
-har han mistet dem. De har forlatt eller glemt ham.
Han er alene, og poenget er at han ikke bør være det.
Som vi har sagt helt fra begynnelsen,-
-trenger han noe som holder ham på jorda.
Lov meg en ting.
Finn noen.
-Jeg trenger ingen. -Jo, det gjør du.
Iblant tror jeg at noen må stoppe deg.
Ja.
Det beviser vi her.
På slutten tar han besetningen med tilbake til jorda.
Vi er i London, og Tardis materialiseres.
Herfra er det masse snø.
-Hvor skal gata være? -Newport.
Jeg elsker den gata.
Det er ikke noe skummelt hus. Det er bare mørkt der.
Hun bor ikke i et skummelt hus.
Det lyser i de andre vinduene.
Da har doktoren forandret seg.
Han har kuet tiden på Mars.
Nå er han ikke lenger den han var.
Han opptrer arrogant og overlegent.
Han er jo overlegen. Han blir bare den han kunne være.
Skal ingen takke meg?
Han ser nesten ned på menneskene.
Han nyter nesten at han har mer kunnskap enn dem-
-og har skrevet om historien.
Fatter du det ikke?
Det er den 21. november 2059.
Samme dag, på jorda.
Han er inne på et veldig farlig spor.
Han holder på å bli allmektig, og det er ikke bra.
-Ingen bør ha så mye makt. -Synd.
Jeg tenker meg at The Master gjorde det - utnyttet sin makt-
-til det ikke var noen vei tilbake.
En seirende Tidsherre.
Og ingen kan stoppe deg.
Det er nesten umulig å avgjøre hvor det kan føre.
Hva kan hindre at han vender tilbake til Tidskrigen-
-eller gir Donna tilbake minnene hennes?
Eller hindrer at Rose havner i det alternative universet?
Det er så mange muligheter. Han sliter tiden i stykker.
Plutselig blir han en fryktinngytende person.
Adelaide ser det, fordi hun har iakttatt ham.
Du skulle ha forlatt oss.
Hun er en veldig ærekjær person,-
-og når det kommer til stykket, synes hun det er feil.
Når doktoren bestemmer at han hersker over universet,-
-har vi den fantastiske Adelaide Brooke.
I hele episoden prater han om hvor strålende og betydningsfull hun er-
-og på slutten overlister hun ham.
Jeg har gjort sånt før. Reddet noen små mennesker.
Vendepunktet for Adelaide i scenen på slutten-
-kommer da han kaller Mia og Yuri "små mennesker".
De er hennes team. Hun ville risikert livet for dem.
Da han sier det, innser hun at han har gått over en grense.
-Er det ikke noe du ikke kan gjøre? -Ikke nå lenger.
Start!
Menneskeheten står på spill,-
-og hun må ta livet av seg.
Hun tar selv kontrollen over sin skjebne.
Da han innser hva hun har gjort,-
-blir han forferdet over hva det innebærer.
Vi får se Tidsherren tvinges på kne.
Jeg gikk for langt.
Han føler seg mer ansvarlig for hennes død nå.
Han tvang henne til å utføre denne fryktelige handlingen.
KAPTEIN ADELAIDE BROOKE DØD 2059
En som han respekterer og ser opp til,-
-ødelegger hans planer.
Tiden havner på plass igjen,-
-og han skjønner at han gikk for langt-
-og at hans hovmod meget mulig kan stå for et veldig stort fall.
Han hører en sang og snur seg.
Der står en Ood, som for lenge siden forutså hans død.
Din sang må snart slutte.
-Hvilket betyr? -Hver sang må slutte.
De kaller ham til slutten - som jeg ikke kan avsløre.
Vi må vente og se hva Ood Sigma mener.
Doktoren innser at hans feilgrep har ført til en tragedie.
Det kan bare bety at han snart skal genereres.
Nå skjer det. Min død!
Det tyder på at hans tidslinje går mot slutten.
Du kommer til å banke fire ganger.
Det kommer, og når han banker, blir man ikke skuffet.
Er tiden inne?
Jeg sier bare at det blir det endelige oppgjøret.
Ingenting blir som før.
Vi får se hva som skjer.
Nei!
Tekst: Tone Sutterud www.broadcasttext.com